Александър Пушкин
Аз паметник за мен градих неръкотворен…

Превод от руски: Радой Ралин, —

chitanka.info

Аз паметник за мен градих неръкотворен…[0]

Exegi monumentum…[1]

Аз паметник за мен градих неръкотворен,

към него ще върви навек народен път,

възнася той глава висок и непокорен

над Александровия стълб.

Не, цял не ще умра — с духа на мойта лира,

праха ми надживял, избягнал тленността —

ще бъда славен аз, додето се намира

поне един пиит[2] в света.

За мен през Рус навред легенди ще преминат

и ще ме изрекат на всеки свой език

славянския правнук, тунгузът див и финът,

другарят на степта — калмик.

И дълго ще съм с туй народу скъп в душата,

че с лирата си тук човечност будех аз,

че в този век жесток възславих свободата,

за падналия вдигах глас.

О, музо, ти бъди на своя бог послушна,

от хули се не бой; неискаща венци,

хвала и клевета посрещай равнодушна,

не влизай в спорове с глупци.

[0] Приживе на Пушкин не е печатано. ↑

[1] Епиграфът е взет от Хораций. ↑

[2] Пиит — архаизъм, остаряла старобългарско-византийска форма на думата поет, употребявана някога (а в случая и от Пушкин) в тържествен одически смисъл. — Бел. NomaD. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.